Team Wild Animais Only Relesed On: www.Hounddawgs.org
Hvor er det smukt!
Det er jo lys for ti millioner dollars.
Gid, vi alle kunne have set det.
- Ja... - Sandt.
De glemte minder... piblede uhindrede frem.
Tillykke med eksamen, børn.
Vi har oplevet gode og dårlige stunder.
Vi har oplevet succes og fiasko. Der er sket så meget.
I er færdige med grundskolen i dag, men I har stadig meget at lære.
Det gælder også mig.
Men livet handler om at fylde tomrum.
Sådan ser jeg det.
I et andet minde...
Var Kayo, Hiromi -
- og Aya Nakanishi alle blevet myrdet.
Jeg burde...
Jeg kunne have reddet dem.
Nå ja.
I en anden fortid svigtede jeg.
Nuet er kun til, fordi jeg gjorde noget.
Jeg har nok levet den samme tid to gange.
Den her?
Den har Kumi lavet.
Hvor længe -
- har jeg sovet?
Et år og to måneder.
Vi er i maj -
- 2005.
Godmorgen.
Jeg gentager mig konstant, din torsk!
Undskyld.
TIRSDAG 5. JULI 2005
Min hukommelse er et puslespil, hvor vigtige brikker mangler.
Jeg må finde dem hurtigst muligt.
Airi...
Satoru!
Jeg hører, operationen gik godt.
Det glæder mig.
Tak. Du hjalp mig, så jeg ikke var bange.
Men det var over et år siden.
Nå ja.
Tak for origami-fuglen.
Jeg blev forskrækket.
Du kollapsede bare derovre.
Er du her for en undersøgelse?
Jeg har det fint, men de behandler mig, som om jeg er syg.
De bad mig blive inde i ferien. Jeg havde ingen planer.
Jeg vil på camping.
Hør...
Var det altid din?
Den her? Det var en gave.
Husker du ikke?
Der var en pige, der slog en fyr med et kamera.
Hun hedder Airi.
Airi...
Da du vågnede -
- vågnede min indre trang også.
Overlappende minder.
Ja. De føles så ægte.
I de minder, hvor jeg ikke sov, blev Kayo, Hiromi og Aya myrdet.
Det er som om jeg gentager mit liv.
Jaså.
Jeg lyder skør, ikke?
Hvis nu du ikke er...
Hvad med morderen?
Kan du huske noget?
Ikke endnu.
Jeg husker intet før lige før hændelsen.
Jaså.
Mistænker du nogen?
Ja.
Men jeg vil ikke sige noget.
Du har svaret inde i dig selv.
Jeg vil ikke påvirke dig og give dig et falskt minde.
Jeg venter.
Forresten...
Hvorfor mødes vi altid i skjul i trappeopgangen?
Gør vi det?
Ja.
Det kan ikke slutte sådan her.
Juhu, jeg vågnede. Er det så det? Nej.
Jeg skal have minderne tilbage.
SKÆNKET AF NISHIFUNABASHI BYRÅD
CHIBA CENTRALSYGEHUS
Hr. Nishizono.
Den ekstra bevilling kan kun tilskrives -
- til Deres store fodarbejde.
De kunne overveje borgmesterposten eller kongresvalget.
For mig er succes -
- at være involveret på jordniveau og arbejde tæt på den almindelige borger.
Jeg behøver ikke andet end byen her.
Min ambition -
- er et andet sted.
Mødet med Airi hjalp mig til at genfinde nogle minder fra fremtiden.
Jeg vil gerne se hende igen.
Men hvordan?
Nå, går det godt nok?
Ja.
Super.
Dr. Kitamura.
Jeg vil gerne på tur i morgen. Vil det være i orden?
Min faglige vurdering er, at du ikke er klar til det.
Javel.
Jeg vil bare gerne ud og forsøge at få mine minder tilbage.
Det her var ikke min patient, -
- men der var en atlet, der brækkede benet under knæet.
De valgte at stabilisere bruddet med en skinne.
Han skulle hvile i to måneder og så genoptræne i fire måneder, -
- før han kunne gå normalt igen.
Men han havde et stævne fire måneder ude.
Han ville deltage.
Så han startede med genoptræningen.
Vi forsøgte jo at stoppe ham.
Det kan give varige mén at skynde sig med genoptræningen.
Nåede han stævnet?
Du kommer dig hurtigere -
- end han gjorde dengang.
Det trodser medicinsk videnskab.
Det virker næsten overnaturligt.
Han klarede den altså ikke.
Bekymrer det dig, doktor?
Nej.
Jeg tror, jeg ved, hvad det er.
Der er noget plagsomt derude, -
- der nemt tilsidesætter lægernes arbejde og analyser.
- Ved du, hvad det er? - Nej.
Menneskets vilje.
Menneskets vilje?
Nemlig.
Og derfor -
- hvis du føler, du er klar, -
- så er det nok okay.
Du har min tilladelse.
Mange tak.
Hov, forresten.
Ham atleten.
Han kom til stævnet -
- og vandt.
Jeg skal finde hende.
Jeg er nødt til at komme videre på egne ben.
Mine ben skal nok huske, hvor hun er.
Hallo!
Stands!
Vågn op!
Du er vågen.
Ved du, hvem du er, og hvorfor du er her?
Gudskelov.
Kom med mig. Jeg bor tæt på.
Tag plads.
Du kan umuligt have dræbt din mor.
Så lad mig hente nogle penge til dig.
Det hele sker nu. Det er i gang.
Intet er afgjort endnu. Ingen ved, hvad der sker.
Airi. Hun var den eneste, som troede på mig.
Nu husker jeg dig.
Du var en vigtig person for mig.
Airi!
Undskyld, det hele er min skyld!
Kidnapningerne og mordene på de piger i Hakkaido -
- har alle passeret forældelsesfristen.
Den eneste sag, hvor det ikke er tilfældet -
- er mordet i juni 2001 i Chiba.
Men -
- det mord lignede ikke helt de andre.
Ingen anholdelser.
Måske nåede politiet ikke at anholde morderens syndebuk.
Nej, han har næppe tilladt sådan en fejl.
Måske er det ikke del af det.
Satoru? Hvad så?
Ja, okay. Ja, jeg kan komme forbi med den.
Hvad ville Satoru?
Han bad om min blå bog.
Jaså.
- Nå, vi må ikke forhaste os. - Nej.
Hør, unge Kobayashi.
Drik med mig.
Jeg er ikke så ung mere.
Godt, unge Kobayashi.
Som sagt. Ikke ung.
- Hvad så? - Jeg fik det galt i halsen.
De gør det igen.
Det ser godt ud.
SASANQUA-KOMSAMMEN
Fru Sachiko.
Hejsa, Kumi.
Hvad siger du til det?
Grillfest og fyrværkeri?
De holder det hvert år. Kender du det?
Der hænger altid plakater i børneafdelingen.
En fest for patienterne.
Jeg har engang været på det camping-sted. Det var smukt.
Det ville hjælpe Satorus genoptræning.
Ikke også, Satoru?
Satoru!
Hører du ikke efter?
Lad os tage afsted sammen.
Det ser sjovt ud, ikke?
Det gør det.
Ja, måske.
Ja! Det skal vi da!
Man kan se Fuji-bjerget derfra.
- Fuji-bjerget? Virkelig? - Ja! Det kan man!
Goddag.
Jeg håber, det er okay.
Her.
Lad os alle gå forbi højen
Vi fløjter hele vejen
Himlen er blå og skyfri
Den viser vejen til gården
Lad os alle synge
En munter melodi
Du må være lykkelig, fru Fujinuma.
Endelig kan Satoru deltage.
Det er jeg bestemt.
Jeg har drømt om i dag.
Hvor har jeg drømt om denne dag.
Vis vej, Satoru.
Giv mig den spænding, jeg sådan ønsker!
FUJI-BUSSEN
Tekster af: Nicolai Duelund Jensen